Traducerea și Adaptarea: Patronu' & Alzar56
Lista lui Schindler
Septembrie 1939, forțele germane au învins armata poloneză în două săptămâni.
Evreilor li s-a ordonat să-și înregistreze toți membrii familiei
și să se mute în marile orașe ale țării.
Peste 10.000 de evrei din toate regiunile țării sosesc în Cracovia zilnic.
- Numele ? - Horowitz, Salomon.
- Schneider, Sarah. - Birnbaum, Olga ?
Kommen Sie Doch. Încolo !
- Isak Hudes. - Hudes, Isak.
Zucker, Helena.
Hirsch, Salomon.
Hauptman, Chaim !
- Weisman, Marcus ! - Feber, Ludwig !
Elsa Bauman.
Josef Klein.
- Davidowich, Ignacy. - Paula Biffer.
- Nadel, Rachel. - Steiner, Gertruda.
- Ierszy, îl cunoști pe omul ăla ? - Nu.
Zâmbiți.
Da, domnule.
Oferă-le ceva de băut din partea mea.
Am înțeles, domnule. Și de la cine să spun că este băutura ?
Poți spune că este de la mine.
- Din partea acelui domn. - Care ?
Îl cunoști ?
- Află cine este. - Da, domnule.
Agnieszka, aș da orice să te aud cântând în seara asta.
Dar știu că n-o s-o faci.
Mă faci să mă rușinez.
Ce face acolo ?
Rămâi aici.
Ce mai faci ? Lași o femeie singură la masă într-un asemenea loc ?
Dragă ești o imagine a singurătății.
Minunat parfum. Îmi zdrobești inima.
Încă un scaun, vă rog. Vodcă pentru prietenul meu.
- Iar pentru domnișoara ? - Un Pernod.
Veniți la masa noastră, fetelor. Beți cu noi !
Veniți la noi. Măritați-vă cu noi !
Îți spun eu ce înțeleg prin a fi cooperativ.
La două zile după promulgarea legii prin care toții evreii trebuie să poarte Steaua,
croitorii evrei au început să scoată profit vânzându-le la 3 zloți fiecare.
- Spune-mi, ce vinuri ai în pivniță ? - Avem un Riesling german excelent din '37.
Ceva franțuzesc ? Un Boredeaux... Château Latour, din '28, '29 ?
Habar n-au pe ce lume trăiesc. Se va forma un club evreiesc.
Un Morgaux din '29 ? Un Bourgogne ? Un Romanee-Conti din '37 ?
Este firea naturii. "Faci asta pentru a evita altele".
Asta fac de mii de ani. Asta fac ei, așteaptă să treacă fiecare furtună.
Dar furtuna asta e ceva diferit. Nu mai e vorba de romani, ci de S.S.
Martin ?
Cine este omul ăla ?
Este Oskar Schindler !
Pentru Cracovia !
Consiliul Evreiesc format din 24 de membri aleși
este responsabil cu îndeplinirea directivelor Regimului din Cracovia,
cum ar fi întocmirea de liste pe diverse categorii: lucru, hrană, locuințe.
Este locul în care se depun plângerile.
"Proprietatea privată nu poate fi confiscată" !
- Cât vor sta școlile închise ? - Nu știu asta.
- "Articolul 47: Tâlhărirea e interzisă". - Nu știți nimic.
Cunosc legile Convenției de la Haga.
Intră în casa noastră și ne spun că nu mai locuim acolo.
Acum aparține unui anume ofițer S.S.
Vă rog. Știu doar ce mi se spune.
lar ceea ce-mi spun e cu totul altceva de la o zi la alta.
Nu ar trebui să ne ajutați ?
Dacă aș da jos chestia asta ? Ce vor face ?
Te vor împușca. De ce nu încerci să te liniștești ?
Îl caut pe Itzhak Stern.
Ești Itzhak Stern sau nu ?
- Sunt. - Unde putem vorbi ?
Este o companie pe strada Lipowa pentru care ai ținut contabilitatea.
Ce produceau ? Oale și tigăi ?
Conform legii trebuie să vă spun, domnule, că eu sunt evreu.
lar eu sunt german. Deci asta am lămurit-o.
- Ai zice că-i o companie bună ? - Realizări modeste.
- Nu știu cum e cu vasele emailate. Tu ? - Eu sunt doar un contabil.
Totuși e doar o chestiune de inginerie simplă, nu crezi ?
Dacă modifici utilajele pe ici pe colo, poți face și altceva.
Seturi de veselă pentru camping, pentru soldați.
Contracte cu armata.
După ce se va termina războiul, putem uita de ele, dar acum sunt grozave.
Putem face o adevărată avere, nu crezi ?
Cred că acum oamenii au alte priorități.
Cum ar fi ?
Sunt sigur că vă veți descurca grozav, odată semnate contractele.
De fapt, cu cât va fi războiul mai crâncen, cu atât vă va fi mai bine.
Da, pot obține semnăturile de care am nevoie. Asta e simplu.
Dar am nevoie de bani să cumpăr compania. Asta e greu.
- Nu aveți niciun ban ? - Nu am destui bani.
Știi pe cineva ?
Da, evrei. Investitori.
Cred că ai relații în comunitatea evreiască ce lucrează aici.
Ce comunitate ? Evreilor nu le mai este permis să dețină afaceri.
De asta e și compania asta sub sechestru.
Dar n-ar deține ei afacerea asta, ci eu. Le-aș da înapoi produse: oale și tigăi.
- Oale și tigăii ! - Ceva ce pot folosi.
Ceva ce vor putea simți în palmă. Le-ar putea schimba pe piața neagră.
Astfel toată lumea va fi fericită.
Dacă vrei ai putea conduce compania pentru mine.
Lăsați-mă să înțeleg.
Ei pun toți banii, eu fac toată munca. Dvs, dacă nu vă supărați, ce veți face ?
Voi avea grijă de renumele companiei.
Să aibă o anumită prestanță. La asta sunt bun, nu la muncă.
Imaginea companiei.
Nu știu pe nimeni care să fie interesat de asta.
Ar trebui să fie, Itzhak Stern. Spune-le că ar trebui să fie interesați.
Am un client care poate da mărci pe zloți, la o cotă de 2,45 la 1.
... din lână, cu guler din blană de vizon. O haină frumoasă.
O dă la schimb pe cupoane de rație.
- Fitile pentru lămpi. - Ai un camion cu fitile ?
Ce să fac cu un camion plin cu fitile ?
... 9 la 12, 9 la 14.
- Nu știu ce să zic. - Mari, frumoase, persane.
- Ce e ? - Recunoști asta ?
- E cremă de ghete. - Dar e în cutie metalică ?
- Ai cerut cremă de ghete. - În cutii metalice. Asta e din sticlă.
- Nu asta am cerut. - Ce contează ?
- Da, ce contează ?
Clientul meu le-a vândut clientului său care le-a vândut armatei germane.
Doar că până să ajungă acolo, datorită gerului au înghețat și s-au spart.
Toate cele 10.000 de bucăți.
- Asta nu e problema mea. - Nu e problema ta ?
Bine.
Armata germana vrea să afle de unde provin.
- Am să fac astfel încât să afle. - Acum e problema ta.
Tu ține-ți gura.
În cutii metalice.
Scuzați-mă că vă întrerup, dar ai o cămașă foarte frumoasă.
Frumoasă cămașă.
Știi cumva de unde îmi pot lua și eu una ?
La fel ca asta ?
Este ilegal să vinzi sau să cumperi ceva în public. Noi nu ne ocupăm cu asta.
Am venit aici să ne rugăm.
Ai idee cât costă o cămașă ca asta ?
Lucrurile frumoase costă întotdeauna mult.
Câte ?
O să vreau și alte lucruri, pe măsură ce o să am nevoie.
- Nu va fi nicio problemă. - Din când în când.
20 Martie 1941. Data limită pentru mutarea în ghetoul evreiesc.
Decretul 44/91 stabilește un perimetru închis pentru evrei la sud de râul Vistula.
Toți evreii din Cracovia și din împrejurimi sunt scoși afară din propriile case
și înghesuiți într-un spațiu de numai 600 x 400 metri.
Adio, jidanilor !
Dumnezeule.
Nu se putea mai bine.
- Se putea și mai rău. - Cum ? Spune-mi.
Cum putea fi mai rău de atât !
Goldberg ! Ce-i asta ?
Consiliul evreiesc are propria lui poliție de acum.
- Nu mai spune. - Ordnungsdienst.
Acum sunt polițist. Îți vine să crezi ?
- Știu că este greu de crezut. - Nu, nu e greu de crezut.
E o învârteală bună, Poldek. E cam singura învârteală de pe-aici.
Poate pun o vorbă bună și pentru tine la superiorii mei.
La "superiorii" tăi ?
Haide. Nu sunt chiar atât de răi cum îi crede lumea.
Mă rog, sunt mai răi decât îi crede lumea, dar se câștigă. Mulți bani.
Dă-mi repartizarea, te rog.
Arăți caraghios cu șapca aia, Goldberg. Parcă ai fi un clovn, știi ?
Este un om foarte important. Acordați-i două minute.
De când costă timpul bani ? Stați jos și ascultați-l, vă rog.
Domnule.
Pentru fiecare mie investită vă voi oferi 200 kg de vase emailate pe lună.
Începând din iulie, timp de un an. După asta, suntem chit.
- Asta e. Este foarte simplu. - Nu e suficient.
Nu e suficient ? Uitați-vă unde trăiți.
Uitați-vă unde ați fost băgați. "Nu e suficient" !
Acum câteva luni ați fi avut dreptate, dar nu mai e cazul.
Banii tot bani sunt.
Nu, nu e așa. Din cauza asta suntem aici.
Bunurile sunt singura monedă de schimb care mai valorează ceva în ghetou.
Vremurile s-au schimbat, prietene.
Am cerut eu să mă întâlnesc cu voi ?
I-ați spus dlui Stern că vreți să-mi vorbiți.
Am venit și v-am făcut o ofertă corectă.
Corect ar fi un procentaj din companie.
Uitați totul. Ieșiți.
Cum știm că vă veți respecta promisiunea ?
Pentru că așa am spus. Vrei un contract ? La ce tribunal m-ai putea da în judecată ?
Eu am spus ce voi face. Ăsta e contractul nostru.
Cursul standard S.S. pentru un evreu calificat este de 7 mărci pe zi.
Cinci pentru necalificați și femei.
Asta trebuie să plătești Biroului Economic al Reichului, evreii nu primesc nimic.
Polonezilor le plătești salarii. În general ei primesc puțin mai mult.
- Asculți ? - Ce e chestia aia cu SS-ul ? Cursul ?
E salariul muncitorului evreu
pe care-l plătești direct S.S.-ului, nu muncitorului. Acesta nu primește nimic.
E mai puțin. E mai puțin decât aș plăti un polonez.
- E mai puțin. - Asta voiam să-ți explic.
Polonezii costă mai mult. De ce aș angaja polonezi ?
O fabrică de vase emailate, dincolo, pe strada Lipowa.
E proprietatea unui german, dar e în afara ghetoului,
așa că puteți negocia diverse bunuri la schimb, ouă, sau ce aveți voi nevoie,
cu muncitorii polonezi. Le puteți aduce aici.
- De asemenea 10 femei în putere pentru... - Eu sunt în putere.
Adu-o pe sora ta, bine ?
Trebuie să-i convingeți că aveți ceva valoros de dat la schimb pentru război.
- Cum ar fi ? - Eu sunt muzician.
- Și dacă nu ? - Numele tău ajunge pe listă.
Am auzit că pe cei de pe listă îi pun în camioane și...
- Nu, nu, nu-i adevărat. - Tu ești muzician ?
În locul tău aș căuta o ascunzătoare bună.
- Nu am de gând să mă ascund ca un animal. - Sunt locuri anume pentru ascunziș.
Sunt absolvent al Universității din Lvov.
- Am lucrat la Hidrocentrala din Roznov. - Viză de trecere.
O să-ți obțin actele necesare, pentru că hârtiile astea nu mai sunt valabile.
Poți sta la coada asta toată ziua, vei fi refuzată mereu. Nu sunt bune.
Trebuie să părăsești coada și să obții o legitimație albastră, cu viză de trecere,
care spune că ești un muncitor indispensabil.
O să-ți aduc eu actele la Pankiewicz. Farmacistul...
- Chiar acolo, uite ! - Ghici cine e aici.
Poldek ! Te bucuri de soare, Poldek ?
- Rupeți rândurile ! - Ai nevoie de niște cremă de ghete ?
În cutii metalice, eventual ?
Nu-s indispensabil ? Cred că nu cunoști înțelesul cuvântului.
Nu aveți viză de trecere. Stați acolo. Următorul.
Nu sunt indispensabil. Predau istoria și literatura.
Istoria nu e importantă ?
Ăsta e șlefuitor de metale.
- Nu era bună ? - Foarte bună.
- Dar are 53 de ani și asta e prea nouă. - Mulțumesc.
Ai înnebunit ? Ai uitat-o în sertar.
De câte ori ți-am spus ?
Certificatul de calificare trebuie ținut mereu în buzunar.
lar tu îl lași în sertar. De câte ori ți-am spus ?
Sunt șlefuitor de metale.
Luați foaia rotundă de tablă,
scufundați-o în emulsia de săpun,
apoi puneți-o centrat sub presă...
... și obținem o oală de supă. Oală de supă...
Grosz, doamnă Grosz, rămâneți împreună.
Domnule, am zece permise de lucru pentru Fabrica Germană de Vase Emailate.
aprobate de domnul Dankier și de mine.
Dacă e acoperit cu cărbune, curățați cu pila.
Dar să nu atingeți ambii electrozi în același timp.
Vă puteți electrocuta. Poftim, încearcă.
Rulați tabla sub presă...
dar cu grijă să nu vă rămână degetele pe viitoarea cană de ceai.
- Ocupația ? - Sunt scriitor... Cânt la flaut.
Dar Moses e și un lăcătuș îndemânatic...
Poate face oale, cazane...
Poate face tot ce dorește domnul Schindler, are o înaltă calificare.
Dă-i legitimația. Moses, dă-i legitimația.
Acum scufundați castronul prins cu cleștele în soluția de email
și după ce-o rotiți pe toate părțile, o puneți cu grijă la uscat.
Și, indiferent ce te întreabă, lasă-mă pe mine să vorbesc în locul tău.
Nu scoate o vorbă.
Completează fișe, facturi, ține evidența întâlnirilor mele, stenografiază.
Bate la mașină, bineînțeles. Cum stai cu bătutul la mașină ?
- Bine. - Te rog.
Aveți nevoie de o secretară. Alegeți una.
Nu știu cum să fac. Toate sunt atât de calificate.
Trebuie să alegeți.
Zâmbiți larg...
Aveți grijă de invitați.
Ceaiul din cutie e bun, cafea, pateu,
cârnați, brânzeturi, caviar extra
și, desigur, nelipsitele țigări germane, oricâte găsiți.
Și mai multe fructe proaspete.
Adevăratele rarități, portocale, lămâi, ananas.
Îmi trebuiesc câteva cutii cu trabucuri cubaneze. Cele mai bune.
Și ciocolată amăruie, neagră.
Nu batoane din alea subțiri. Bucăți de ciocolată, cât mâna mea.
Tu, eșantioane de degustare a vinurilor.
Vom avea nevoie de mult coniac, din cel mai bun. Henessy.
Șampanie Dom Perignon...
Sardele L'Espadon și încearcă să găsești ciorapi de nylon.
Am deosebită plăcere de a anunța
funcționarea deplină a Fabricii Germane de Vase Emailate,
ce produce vase emailate de calitate superioară
proiectate și realizate special pentru folosință militară.
Utilizând doar utilajele cele mai moderne,
personal de artizani talentați și muncitori de înaltă calificare,
fabrica oferă un produs de o calitate inegalabilă.
Cu permisiunea dumneavoastră, vă prezint cu mândrie și încredere absolute
un set complet de vase de bucătărie
inegalabil de competitori.
Vedeți lista anexată și setul de culori disponibile.
Apreciind că oferta noastră va primi aprobarea dvs,
sper într-o colaborare îndelungată și reciproc avantajoasă.
Vă transmit anticipat sincera mea recunoștință...
și cele mai bune urări, Oskar Schindler.
Am nevoie de 700 de seturi pentru marțea viitoare...
Nouă sute... Nu, mai bine o mie pentru miercuri.
Toate astea de aici vor pleca spre fabrica lui Madritsch marțea viitoare.
Tata obișnuia să spună că în viață ai nevoie de trei lucruri:
un doctor bun,
un preot iertător
și un contabil inteligent.
De primele două nu prea am avut nevoie până acum.
Dar de al treilea...
Măcar prefă-te, pentru numele lui Dumnezeu.
Mai doriți ceva ?
Încerc să-ți mulțumesc.
Vreau să spun că nu aș fi realizat toate astea fără tine.
În mod normal ar trebui să-ți exprimi gratitudinea pentru recunoștința mea.
Ar fi și o chestiune de politețe.
Cu plăcere.
Ieși afară de aici.
Klonowska, cine este ?
E atât de stânjenită, uită-te la ea.
Știi ceva ? Ți-ar fi plăcut de ea.
- Oskar, te rog ! - Ce ?
Nu trebuie să-mi placă doar pentru că-ți place ție. Nu așa merg lucrurile.
Te-ai descurcat bine aici.
Arăți minunat.
- Atenție la scară, domnișoară. - Doamna Schindler, Marek.
- Nu sunt doar o șaradă toate astea ? - Cum să fie o șaradă ?
- Hainele, mașina, apartamentul... - Stai puțin, ghicește...
... câți oameni am în subordine ?
- Oskar... - Tata, în culmea succesului său avea 50.
Eu am 350.
350 muncitori într-o fabrică cu un singur scop:
- Să facă oale și tigăi ? - Să facă bani.
Pentru mine.
A întrebat cineva de mine ?
Acasă ? Toată lumea.
Mereu.
Aici nu vor uita prea curând numele de Schindler, te asigur.
Oskar Schindler, vor spune, cu toții ni-l amintim.
A făcut un lucru extraordinar.
Ceva ce nu a mai făcut nimeni.
A venit aici, fără nimic,
cu o valiză, a transformat o companie falită într-o fabrică importantă.
Și a plecat cu un camion...
... două camioane pline cu bani.
Toată bogăția din lume.
E reconfortant să vezi că nu s-a schimbat nimic.
Greșești, Emily.
Nu aveam cum să știu asta înainte, dar mereu a fost ceva care a lipsit.
În fiecare afacere pe care am încercat-o, mi-e clar acum, nu eu am greșit...
ci era ceva ce lipsea.
Chiar de aș fi știut ce este, nu puteam face nimic...
pentru că e un lucru ce nu poate fi creat,
dar care face toată diferența din lume între succes și eșec.
Norocul ?
Războiul.
Să rămân ?
E un oraș frumos.
Am întrebat dacă să rămân.
Cum vrei tu.
Promite-mi, Oskar,
că nici un portar nu mă va mai confunda cu altcineva decât doamna Schindler,
și rămân.
La revedere, dragă.
Pot încerca să citesc asta, sau aș putea să mănânc prânzul cât mai e cald.
- Ne descurcăm bine ? - Da.
- Mai bine ca luna trecută ? - Da.
Și ai motive să crezi că luna viitoare va fi mai rău ?
Doar dacă s-ar sfârși războiul.
- Ce e ? - E un mecanic afară.
Ar dori să vă mulțumească personal că i-ați dat o slujbă.
Vine în fiecare zi, e plin de recunoștință, durează doar un minut.
Domnule Lovenstein.
Domnule, vreau să vă mulțumesc,
că mi-ați dat ocazia să muncesc.
Cu plăcere, sunt sigur că faci treabă bună.
SS-iștii m-au bătut. M-ar fi omorât,
dar sunt important pentru efortul de război mulțumită dumneavoastră.
- Minunat. - Muncesc din toate puterile pentru dvs.
- Sunt convins. - Și o să lucrez și în continuare.
- Asta-i minunat, mulțumesc. - Dumnezeu să vă binecuvânteze.
- Bine. - Sunteți un om bun.
- Mi-a salvat viața. - Așa e.
- Dumnezeu să-l binecuvânteze. - Da.
Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Îmi cer scuze, dle director, dar sunteți în mare întârziere.
Asta e pentru Obersturmbannfuhrer, iar asta pentru nepoata lui, Greta...
Apropo, să nu-mi mai faci așa ceva.
- Hai, hai, pornește... - Ai observat că omul avea doar un braț ?
Așa era ?
- La ce e bun... - Foarte folositor.
- Cum ? - E foarte folositor ! Succes !
O să întârziem la lucru.
Nu ar trebui să te gândești la ei ca fiind ai tăi, Oskar.
Trebuie să înțelegi că sunt aici unii ofițeri
care nu dau doi bani pe producție.
Pentru ei, să-i facă pe evrei să curețe zăpada e o prioritate națională.
Nu are nimic de-a face cu realitatea, Oskar.
O știi și tu, o știu și eu.
Evreii curățând zăpada au o semnificație mai adâncă.
- Vino cu mine. - Eu sunt un muncitor indispensabil.
- Muncitor indispensabil. - Da.
- Lucrez pentru Oskar Schindler. - Indispensabil pentru Oskar Schindler ?
- Da, da. - Cu o mână ? De două ori mai inutil.
Am pierdut o zi de producție, Ralf.
Lucrez pentru Oskar Schindler.
Danka, privește în zăpadă ! Privește în zăpadă ! Privește în zăpadă !
Am pierdut un muncitor ! Aștept să fiu compensat.
Fă o plângere la Oficiul Economic. E dreptul tău.
- Ar duce la vreun rezultat ? - Bineînțeles că nu.
Un ștab mare de la Biroul SS pentru Buget și Construcții a venit la masă
și ne-a spus că a crede că muncitorii calificați evrei
pot avea un rol în economia Reich-ului,
nu poate fi decât trădare.
Un mecanic cu o singură mână, Oskar ?
Era operator la presă.
Foarte îndemânatic.
Domnule director !
Nu-mi vine să cred. Tu ești, Stern ?
Nu, sunt Poldek. În legătură cu Stern.
Lăsați bagajele pe platformă.
Scrieți cât mai citeț.
Întâi numele, apoi prenumele.
Nu luați bagajele cu voi. Vă vor parveni mai târziu.
Lăsați-vă bagajele pe platformă. Scrieți cât mai citeț.
Stern !
E pe listă.
Este ? Hai să-l găsim.
Regret, nu-l puteți lua, e pe listă.
Dacă ar fi fost un muncitor important...
Nu discut cu un funcționar. Cum te numești ?
- Domnule, lista e corectă... - Nu te-am întrebat de listă.
- Ți-am cerut numele. - Klaus Tauber.
- Tauber... - Hauptmannfuhrer ?
Domnul acesta crede că s-a făcut o greșeală.
Directorul meu economic este undeva în trenul acesta.
Dacă pleacă, îmi întrerupe producția și Consiliul Armament va dori să știe de ce.
- E pe listă ? - Da, domnule. Itzhak Stern.
Ei bine, lista e corectă, domnule. Nu pot face nimic.
Cum te numești ?
Numele meu ? Numele meu e Kunder.
Hauptshaltfuhrer Kunder. Dar al dumneavoastră ?
Schindler. S C H I N D L E R.
Domnilor, vă mulțumesc foarte mult. Cred că pot să vă asigur
că veți ajunge amândoi în sudul Rusiei înainte de sfârșitul lunii. O zi bună.
- Stern ! Stern ! - Stern ! Itzhak Stern !
Domnule Director. Scuzele mele.
- Opriți trenul ! E aici ! Opriți trenul ! - Oprește trenul !
Semnați aici. Cu inițialele acolo.
Pentru noi nu contează, înțelegeți ?
Asta, ăla... Asta e problema cu lista. E un document scris.
Mi-am uitat legitimația acasă, am încercat să le explic
că a fost o greșeală, dar... Îmi pare rău, am fost prost !
Dacă ajungeam mai târziu cu 5 minute ? Ce-ar fi fost atunci ?
"ORAȘUL EVREIESC" Ghetoul din Cracovia, iarna anului 1942
M-am trezit dintr-un vis azi dimineață.
Se făcea că eram sărac și împărțeam aceeași cameră cu 12 necunoscuți.
Și m-am trezit ca să descopăr că sunt sărac
și împart aceeași cameră cu 12 necunoscuți.
- Și îți vine să râzi ? - Trebuie să râd.
- Trăiești în spatele zidurilor. - Zidurile le pot suporta.
M-am săturat însă de restricțiile din viața mea.
Și zidurile le pot ține afară ? Asta aș vrea să știu.
Îmi place aici. E un fel de... nu știu...
... condiții mizere de viață, ancestrale, pentru toți.
- Ești un sclav pentru ei. - Nimeni nu ne mai invidiază.
- Sunt isteț ! - Da, ești isteț, ești un adevărat geniu.
Ai avut și tu șansa asta !
Azi chiar am avut timp să-mi pun gândurile în ordine.
Nu-mi amintesc când am făcut asta ultima dată.
Dar când a fost ultima dată când ai făcut ce faci acum ?
Când am mai stat așa împreună să discutăm ?
Azi nimeni nu mi-a poruncit ce să fac.
Nimeni nu mi-a mai luat afacerea.
Pentru că nu mai ai nicio afacere de luat.
Mai jos de atâta nu se poate. Asta e. Ăsta e fundul.
Ghetoul înseamnă... libertate.
Strada asta împarte ghetoul în două.
Pe partea dreaptă, ghetoul A.
Plin cu angajați, muncitori industriali și așa mai departe.
Pe partea stângă, ghetoul B.
Forța de muncă suplimentară: majoritatea bătrâni și infirmi.
Cu care ați vrea să începeți ?
Aveți vreo întrebare, domnule ?
Da, de ce e decapotată mașina ? Am înghețat, naibii.
Estimăm forța de muncă între 25.000 și 30.000.
TABĂRA DE MUNCĂ FORȚATĂ DIN PLASZOW ÎN CONSTRUCȚIE
Separați, bineînțeles. Bărbații în barăcile de lângă carieră,
- femeile de partea cealaltă a sârmei. - Eu unde stau ?
Acolo, domnule. Da, vila aceea.
Numești asta o vilă ?
- Sinagoga o vedeți ? - Aia nu e o vilă.
- Vrem s-o transformăm în grajduri. - E o casă !
Ce e acolo ?
Grădinița. 51 de copii. Avem și un dentist, un pantofar, doctori...
S-au adunat, domnule.
Una dintre voi este o fată foarte norocoasă.
Există un post neocupat.
Departe de munca asta istovitoare pe care o faceți.
În vila mea cea nouă.
Care din voi are experiență de menajeră ?
Dacă stau să mă gândesc mai bine, nu vreau menajera altcuiva.
Ar trebui să se dezvețe de toate obiceiurile supărătoare căpătate.
Nu vreau să-ți transmit răceala.
- Cum te cheamă ? - Helen Hirsch.
- Cum ? - Helen Hirsch.
- Cum ? Nu aud. - Helen Hirsch.
Da.
Spune că fundația a fost greșit turnată și trebuie refăcută.
I-am spus că sunt doar niște barăci și nu hotel Europa.
Curvă de ingineră evreică. Curvo !
Domnule comandant, toată fundația trebuie dărâmată și turnată din nou.
Dacă nu, se va produce cel puțin o surpare
la partea de sud a barăcilor.
Surpare urmată de prăbușire.
- Ești ingineră ? - Da. Mă numesc Diana Reikhart...
Sunt absolventa facultății de inginerie civilă a Universității din Milano.
O evreică învățată. Ca însuși Karl Marx.
- Untershaffurer ! - Ordonați !
- Împușc-o. - Cum ?
Domnule comandant ! Încerc doar să-mi fac treaba.
- Da, iar eu o fac pe a mea. - Domnule, ea conduce construcțiile.
- Nu stăm la discuții cu oamenii ăștia. - Bine.
Împușc-o aici ! Aprob eu asta.
- Asta nu va rezolva problema. - Sunt convins.
Dărâmați, turnați din nou, reconstruiți, așa cum a spus.
Mai sunt multe de văzut, dar nu mai avem decât o oră de lumină.
Astăzi e o zi istorică.
Ziua de azi va rămâne în memorie.
Peste ani, tinerii vor întreba și se vor minuna de ziua de azi.
Azi e o zi istorică la care participați și voi.
Acum șase sute de ani,
în timp ce în alte părți erau alungați fiind învinuiți că au adus ciuma neagră,
Cazimir așa zis "cel Mare", a chemat evreii
zicându-le "veniți în Cracovia".
Au venit la Kundenberg, au intrat în oraș,
s-au instalat și au început să prospere.
În afaceri, știință, educație și arte.
Au venit fără nimic...
Nimic ! Și s-au înstărit.
Pentru șase secole a fost o Cracovie evreiască.
Gândiți-vă la asta.
Până diseară, cele șase secole vor deveni doar un zvon.
Ele nu au existat niciodată.
Astăzi e o zi istorică.
LICHIDAREA GHETOULUI 13 MARTIE 1943
Cred că vom începe cu ghetoul B.
- Nu, nu, aș vrea să încep de acolo. - Din partea dreaptă ?
- Din partea dreaptă, da. Apoi continuăm. - Bine.
- Gold, Chaim ? - Platz Chodi.
- Gold, Chaim. - Da, eu sunt Chaim Gold.
Împușcă-l.
Ne ascundem în canalizare. Mă duc să văd dacă drumul e liber.
- Milla, împachetează câteva lucruri... - Nu pot să intru în canalizare...
Îți spun că nu voi intra în canalizare.
Ba poți, sigur că poți.
Nu voi intra în canalizare.
Actele tale, evreule ?
Pe rândul acela !
Otravă
E ca și moartă. Las-o.
Lasă-mă câteva momente. Doar să o duc înăuntru.
Ori treci și tu în lumea ei, ori treci în rând !
- Femeile la stânga. - Wilhelm !
Bărbații la dreapta. Femeile la stânga !
- Femeile la stânga. - Dă-mi drumul !
Milla !
Dar ai permis de muncă !
Nu mai contează de acum, curăță tot ghetoul.
- Nu e loc suficient și pentru tine. - Ce vorbești ?
Am mai încercat, e loc mai mult decât suficient.
- M-am răzgândit. - Mamă !
Uite cât loc e acolo, uită-te și la mine, ești doar speriată.
Pot s-o hrănesc pe fată, dar nu și pe tine.
- Mama, vreau să ies. - Rămâi unde ești.
Mai bine stai acolo decât să ajungi cine știe unde.
Mama !
- Domnule comandant ! - Foarte bun salutul.
Raportez cu respect că mi s-a ordonat să culeg bagajele din drum,
astfel încât să nu existe niciun obstacol.
Termină și treci în rând, soldățel polonez pocnitor din călcâie.
- Doamna Dresner ? - Da.
Erai prieten cu băiatul meu.
Nu te îngrijora, plec în liniște. N-o să-ți fac probleme.
Nu, du-te sub scări, curând vor termina căutările și vei fi în siguranță acolo.
Vă rog, ascundeți-vă. Vă rog, ascundeți-vă sub scări.
Am cercetat clădirea. Nu e nimeni aici.
- Bună, Adam. - Bună, Danka.
Veniți cu mine. Am să vă pun în rândul cel bun.
Știi cum se spune, "o oră de viață e tot viață" ?
Tu nu mai ești un copil. Fii binecuvântat.
Să mergem, te rog. Să mergem.
Vino.
Marchează aici. Marchează aici.
Ieși...
- Ce e asta ? E Bach ? - Nu, e Mozart.
Aș vrea să se termine odată noaptea asta.
- Keller, Fanni ! - Afirmativ !
- Adalbert, Hermann ! - Afirmativ.
- Faber, Dorothea ! - Afirmativ !
- Goldstein, Pola ! - Afirmativ !
- Warmberger, Markus ! - Afirmativ !
Edelstein, Max !
Cea fost mai rău a trecut. Suntem muncitori, de-acum.
Dumnezeule, Amon.
Amon, parcă ai fi un copil tâmpit.
Trezirea.
- Faci cafea ? - Fă-ți singură.
SS-ul va conduce direct anumite industrii din Plaszow.
O fierărie, o fabrică de perii,
o alta pentru reciclarea hainelor evreilor din ghetouri...
pentru a fi folosite de familiile afectate de bombardament de acasă.
Dar industria privată, ca a dumneavoastră,
e cea care poate profita mutându-se în lagărul comandantului Amon Goeth...
Nu, nu, stați jos. Julian, ce mai faci ? Îmi pare bine să te văd, prietene.
- Oskar Schindler. - Leo John.
- Franz, îmi pare bine să te văd. - Bună, Oskar. Mă bucur că ai putut veni.
- Plăcerea e de partea mea. Julius ! - Ce mai faci ? Ai mai slăbit.
Doar la umeri. Vă rog, stați jos, toată lumea.
- Ce mai faceți ? - Oskar Schindler.
- Am început fără dumneata. - Bine. Am pierdut ceva bun ?
Le explicam domnilor Bosch și Madritsch
câteva din avantajele mutării fabricii lor în centrul orașului Plaszow.
Mă refeream la mâncare.
Muncitorii voștri fiind cazați în interior, îi aveți la dispoziție tot timpul.
Îi puteți pune să muncească toată noaptea, dacă vreți.
Oricare a fost politica de conducere a fabricii în trecut, va rămâne aceeași.
Aceasta va fi respectată.
Aș vrea să știu de unde ai găsit un costum ca ăsta ?
- Ce e asta ? Mătase ? - Bineînțeles.
- Are un luciu frumos. - Mulțumesc.
Aș încerca să-ți fac rost de una, dar omul care a făcut-o probabil e mort. Nu știu.
Mergeam la lucru ieri. Acolo, nimeni.
Nimeni nu-mi spune nimic despre asta. Trebuie să aflu singur. Din interior.
- Toți sunt plecați. - Nu.
Nu...
Nu sunt plecați, sunt aici.
Dar sunt ai mei !
Cu fiecare zi care trece pierd bani, fiecare muncitor împușcat mă costă bani.
Trebuie să găsesc altul pe care să-l instruiesc.
O să începem să facem atâția bani, că nimic din toate astea nu va mai conta.
E o afacere proastă !
- Mulțumesc. - Lasă sticla aici.
Lena... Mulțumesc.
Sherner mi-a spus altceva despre tine.
Da ? Ce anume ?
Că tu cunoști înțelesul cuvântului "gratitudine".
Că la tine nu e doar o noțiune vagă cum e la alții.
Vrei să rămâi unde ești.
Ai obținut anumite lucruri pe lângă ceea ce faci.
Lucrurile sunt bune.
Nu vrei ca altcineva să-ți spună ce să faci.
Pot înțelege toate astea și... știu ce vrei.
Îți dorești propriul lagăr.
Ai idee ce implică toate astea ?
Gândește-te doar la hârtii. Trebuie să construiești toată chestia.
Ca să obții toate avizele e destul să înnebunești.
Apoi vin inginerii și se ceartă ca să facă drenajul, fundația,
se leagă de coduri, specificații precise, garduri paralele de patru kilometri,
1200 kg de sârmă ghimpată, 6000 kg de garduri electrificate,
izolatori ceramici, trei metri cubi de aer pentru fiecare prizonier.
Îți spun, îți vine să împuști pe cineva. Am trecut prin asta, deci știu.
Păi, tu știi, ai trecut prin asta.
Ai putea să mă ajuți să-mi faci viața mai ușoară.
Aș fi plin de gratitudine.
Goldberg și Mihailovitz
vor avea grijă să primesc partea mea de la proprietarii de fabrici,
iar pe tine te las să ai grijă de contul meu principal,
contul Schindler !
Vrea independență. I-am oferit-o.
Dar independența costă bani.
Înțelegi ?
Uită-te la mine.
Să nu uiți pentru cine lucrezi acum.
Ne trebuie mai mult vin ! Treci în locul meu. Nu-l lăsați să plece.
Mulțumesc, domnule director.
- Ce faci ? - Mă scarpin pe cap.
Îi fac să creadă că am păduchi. În felul ăsta stau la distanță.
- Ai păduchi ? - Aveți agenda dvs ?
Pe calendarul de pe biroul meu
sunt notate zilele de naștere ale amicilor noștri SS, soțiilor și copiilor lor.
Nu uitați să le trimiteți ceva.
Mitele către Administrație, Oficiul Economic, Consiliul pentru Arma...
- Mai încet, Stern, încet. - ... Armament, Ministrul de Interne
și șeful poliției, trebuie înregistrate ca onorarii
și se fac la începutul fiecărei luni,
spre deosebire de mitele individuale pentru contactele noastre SS.
Lista este în sertarul de jos al biroului meu, iar sumele...
... la începutul lunii...
Contactele noastre SS, lista e în sertarul de jos al biroului meu,
vor fi declarate ca și contribuții pentru acte de caritate,
trimise, desigur, la biroul fiecărui oficial.
Afacerile cu contactele noastre de pe piața neagră,
trecuți ca furnizori în registrul de casă, sunt mai greu de...
- Las-o baltă. - Cum adică s-o las baltă ? Nu puteți...
Îmi dă dureri de cap !
- Nu am putut să te scot de aici. - O să mă descurc.
Oricum, sunt aici aproape în fiecare săptămână, miercurea de obicei.
O să am grijă, să văd cum o duci...
Ține. Pune astea în buzunar.
Haide.
Dle director, nu lăsați totul să se năruie.
Am muncit prea mult la asta.
Mulțumesc pentru...
Noroc.
Atențiune !
Fabrică de prelucrări metale în interiorul lagărului din Plaszow
- Ce confecționezi ? - Balamale, domnule.
Am câțiva muncitori noi care vin mâine...
- De unde naiba ziceai că sunt ? - Iugoslavia, domnule comandant !
Trebuie să le găsesc locuri.
- Fă-mi o balama. - Da, domnule.
Lucrezi bine.
Foarte bine.
Dar am o nedumerire, poate mă poți lămuri.
Ceea ce nu înțeleg e că dacă lucrezi... De când ?
Cred că în jur de șase dimineața...
... aici sunt totuși atât de puține balamale.
- Hristoase... - Vreți să mi-l dați puțin, domnule ?
Verifică percutorul, poate e îndoit.
Nu, nu, nu s-ar auzi clicul dacă ar fi percutorul, este cuiul.
- Poate lăcașul cuiului are vaselină. - Tocmai ce spuneam.
Domnule comandant, vă implor, lăsați-mă să raportez
că numărul de balamale era nesatisfăcător,
pentru că mașina a fost recalibrată azi dimineață
și în timpul ăsta am fost pus să încarc cu lopata cărbuni.
La naiba !
Ciudat, nu ?
Mulțumesc, Muek.
Lishek, nu atinge pielea, a fost dată cu ulei.
- Rottenfuehrer... - Pentru mine ?
Mulțumesc foarte mult, domnule director. Mulțumesc.
Domnule director !
... că făcea balamale prea încet...
Totuși omul putea să facă o balama în mai puțin de un minut.
Atunci, care-i problema ?
- Mulțumesc, domnule. - Cu plăcere.
Nimeni nu știe cine a furat puiul, nu ?
Un om umblă pe aici cu un pui și nimeni nu remarcă asta.
Fie-vă milă de voi.
Nici acum nu știe nimeni ?
Tu ai fost ? Tu ai comis crima asta ?
- Nu, domnule. - Dar știi cine a făcut-o ?
- Da. - Cine ?
El !
- E foarte talentat. - Da, sigur, adu-l aici.
Da, domnule... Mulțumesc.
- Mulțumesc încă o dată, dle Director. - Încă o dată, cu plăcere.
E o onoare să lucrez pentru o companie atât de mare.
- E bine să te avem printre noi. - Promit să învăț...
- tot ce trebuie despre vasele emailate. - Grozav.
Alo.
- Domnișoara Elsa Krauser este aici... - Durează doar cinci minute.
Dorește să vorbească cu dl director.
Da.
Nu vrea să te primească.
Te rog, ia loc.
- Pernod ? Cognac ? - Nu, nu, mulțumesc.
Așadar, cu ce te pot ajuta ?
Se spune că nimeni nu moare aici.
Se spune că fabrica dumneavoastră e raiul.
Se spune că sunteți bun.
- Cine spune asta ? - Toată lumea.
Numele meu este Regina Perlmann, nu Elsa Krauser.
Locuiesc în Cracovia cu acte false de la masacrul din ghetou.
Părinții mei sunt în Plaszow.
Îi cheamă Hanna și Jacob Perlmann.
Sunt oameni în vârstă.
Oamenii în vârstă sunt omorâți în Plaszow.
Îi îngroapă apoi în pădure. Ascultați...
Nu am bani.
Eu... am împrumutat hainele astea...
Vă implor...
Vă rog... Vă rog, aduceți-i aici.
Nu fac așa ceva.
Ai fost greșit sfătuită.
Mă interesează un singur lucru: dacă un muncitor știe sau nu ceva.
Asta cer și doar de asta îmi pasă.
Tatăl meu e importator, nu știe să lucreze cu metale.
- Asemenea activități sunt ilegale ! - Să obții acte false...
Nu te las să mă atragi în capcană, dră Elsa.
Izbucnește în plâns și pun să te aresteze. Jur pe Dumnezeu !
Oamenii mor. E în firea vieții.
Vrea să-i ucidă pe toți ? Grozav.
Ce aș putea eu să fac ? Să-i aduc pe toți aici ?
Asta crezi ? Trimite-i pe toți la Schindler.
Pe toți. La el e ca-n rai, nu știai ?
Asta nu e o fabrică. Nu e nici un fel de întreprindere.
E raiul. Pentru rabini, și orfani,
și oameni fără niciun fel de îndemânare.
Crezi că nu știu ce faci ?
Ești tot timpul atât de tăcut. Dar știu ! Știu !
- Pierdeți bani ? - Nu, nu pierd bani, nu asta e ideea.
- Atunci care e ? - E periculos !
E periculos pentru mine.
Trebuie să înțelegi. Goeth este supus unei enorme presiuni.
Ar trebui să te pui în pielea lui.
Trebuie să conducă toată regiunea asta.
Răspunde de tot ce se întâmplă aici.
Toți oamenii ăștia, are o mulțime de lucruri care îl frământa.
Și mai are și un război.
Care aduce la suprafață tot ce e mai rău în oameni, niciodată ce e bine...
... întotdeauna ce e mai rău !
Dar în condiții normale nu ar fi așa.
Ar fi în regulă.
Asta ar fi partea bună din el.
Care îl face un escroc minunat...
... un om căruia îi plac mâncărurile și vinurile bune, femeile...
- ... să facă bani. - Să omoare...
Nu se poate să-i facă plăcere asta.
Obiesky mi-a spus ieri că cineva a fugit de la un loc de muncă sărind gardul.
Goeth i-a aliniat pe toți din baraca celui care lipsea.
Și l-a împușcat pe cel din stânga lui Obiesky, apoi pe cel din dreapta lui.
S-a deplasat prin fața rândului și a tras în fiecare al doilea om cu pistolul.
25 de oameni.
- Și ce vrei să fac eu ? - Nimic, nimic.
Discutăm, doar.
Perlmann.
- Perlmann ! - Soț și soție.
Jakob și Hanna Perlmann !
Pune-l pe Goldberg să-i aducă.
Sunt sigură că asta e mai bună decât cârpele alea, Lisiek.
Domnule director, eu... tocmai îl ajutam pe Lisiek să găsească ceva
cu care să curețe petele de pe cada domnului comandant.
Iertați-mă, domnule director.
Nu trebuie să mi te justifici mie, Helen.
Știi cine sunt ?
Eu sunt Schindler.
Desigur, am auzit...
... și ați mai fost pe aici.
Poftim. Păstrează asta undeva.
- Haide, ia-o. - Primesc mâncare suplimentară aici.
Dacă nu vrei s-o mănânci, fă schimb cu ea.
Sau dă-i-o lui Lisiek.
De ce nu încerci să fii mai încrezătoare-n tine ?
În prima mea zi aici...
... m-a bătut fiindcă am aruncat oasele rămase de la masă.
A venit noaptea în pivniță și...
... m-a întrebat unde sunt.
Pentru câinii lui, ați înțeles ?
I-am spus...
Nu știu cum de am avut curajul, acum nu aș mai putea...
I-am spus: "De ce mă bateți" ?
Mi-a spus: "Motivul pentru care te bat acum,"
"este că m-ai întrebat de ce te bat."
Îți înțeleg suferințele, Helen.
Nu au importanță.
M-am resemnat și...
Resemnat ?
Într-o zi o să mă împuște.
N-o să te împuște.
Știu asta. Văd anumite lucruri.
Luni eram pe acoperiș. Lisiek și cu mine.
Și l-am văzut pe domnul comandant ieșind pe ușa din față
și de pe scările din fața intrării, chiar sub noi,
și chiar de pe trepte, și-a scos pușca,
și a împușcat o femeie care trecea pe acolo.
O femeie cu o boccea.
Drept în gât. Era doar...
... doar o simplă femeie care își vedea de drumul ei.
Nu era nici mai grasă, nici mai slabă, nici mai lentă, nici mai grăbită
decât oricare alta și nu am putut pricepe ce făcuse ?
Cu cât vezi mai multe despre domnul comandant...
... cu cât vezi mai multe, îți dai seama
că nu exista un set de reguli după care să te ghidezi.
Nu-ți poți spune: "Dacă respect regulile astea, voi fi în siguranță".
Nu o să te împuște pentru că te place prea mult.
Te place atât de mult că nu te lasă nici măcar să porți steaua.
Nu vrea să știe cineva că e o evreică
cea pe care o place.
A împușcat femeia aceea pentru că nu însemna nimic pentru el.
Era una din multele care nici nu l-au ofensat, nici nu i-au plăcut.
Pe când tu, Helen...
Nu te speria, nu e genul acela de sărut.
Mulțumesc.
Poftim.
Exact, vinul.
Minunată petrecere, Amon. Mulțumesc.
De ce bei "benzina" aia ?
Îți trimit mereu băuturi bune.
Ficatul tău o să explodeze, ca o grenadă.
Știi, m-am uitat la tine.
Te-am urmărit.
Nu te îmbeți niciodată.
Știi, ăsta e... Ăsta e cu adevărat autocontrol.
Controlul înseamnă putere.
Asta e putere.
De asta le e frică celorlalți de noi ?
Avem puterea de a-i ucide, de aia le e frică de noi.
Se tem de noi pentru că avem puterea de a-i ucide la întâmplare.
Dacă un om comite o crimă, știe ce-l așteaptă.
Punem să fie ucis și ne simțim chiar bine pentru fapta asta.
Sau îl ucidem cu mâna noastră și ne simțim chiar și mai bine.
Totuși asta nu e putere. Asta e justiție.
E diferită de putere.
Putere este când avem toate justificările să ucidem,
dar nu o facem.
Crezi că asta e puterea ?
Asta e ceea ce au avut împărații.
Un om a furat ceva. A fost adus în fața împăratului,
s-a aruncat în genunchi, cerșind milă,
știind că trebuie să moară.
Dar împăratul îl iartă.
E un om de nimic. Și-l lasă să plece.
Cred că ești beat.
Asta înseamnă putere, Amon.
Asta e putere.
Amon cel Bun...
Te iert.
- Ce voiau ? - Nu știu.
Dar sunt în biroul meu chiar acum, se uită prin registrele noastre.
Ca și contabil al meu,
spune-mi, ar trebui să mă îngrijoreze controlul acesta
sau v-ați făcut treaba cum trebuie ?
- Nu trebuie să fiți îngrijorat. - Nu trebuie să fiu îngrijorat.
- Îmi pare rău, domnule. - Ai idee cât valorează șaua asta ?
Știi cât costă ?
Bine...
Bine.
Stern, de ce naiba te ții după mine ?
Fuma în timpul serviciului.
Spune-i să nu mai facă.
Trebuie să raportez, domnule.
Nu am putut să curăț petele astea de pe cadă.
- Ce-ai folosit, Lisiek ? - Săpun, domnule comandant.
Săpun ? Nu leșie ?
Hai, du-te, te-am iertat.
Te-am iertat.
Deși nu sunt rabin, în aceste circumstanțe,
mă rog Atotputernicului să mă ierte dacă am să intonez eu binecuvântările.
Așadar, acesta e locul în care te ascunzi de mine.
Am venit să-ți spun,
că ești o bucătăreasă de clasă
și o servitoare pricepută.
Vorbesc serios.
Dacă vei avea nevoie de referințe după război,
îți voi da cu plăcere una.
Cred că te simți singură, aici jos, auzindu-i pe cei de sus cum se distrează.
Nu-i așa ?
Poți să răspunzi.
Dar care e răspunsul corect, la asta...
... la asta te gândești. Ce ar vrea el să audă ?
Adevărul, Helen, este întotdeauna răspunsul corect.
Da, ai dreptate...
Uneori ne simțim amândoi singuri.
Da... Vreau să spun...
Mi-ar plăcea atât de mult...
... să întind mâna...
... și să te ating, în singurătatea ta.
Cum ar fi, oare... Adică...
Ce ar putea fi rău în asta ?
Îmi dau seama că tu nu ești o persoană în înțelesul strict al cuvântului...
Nu, poate ai dreptate și în privința asta...
... poate că răul nu suntem...
... nu suntem noi, e aceasta...
Adică, atunci când te compară pe tine cu...
cu viermii, cu rozătoarele, cu păduchii...
... îmi vine...
Nu, nu, ai dreptate.
Ai mare dreptate.
Asta să fie oare fața unui șobolan ?
Sunt ăștia ochii unui șobolan ?
Ăștia nu sunt ochi de evreu.
Simt ceva pentru tine, Helen.
Nu, nu cred.
Ești o evreică ticăloasă.
Și aproape m-ai prostit, Helen.
Nu-i așa ?
Bravo.
Bravo ! Bravo !
Din partea muncitorilor, domnule,
vă doresc "la mulți ani".
- La mulți ani. - Mulțumesc lucrătorilor foarte mult.
Ce tort frumos.
Mulțumesc foarte mult. Mulțumește-le din partea mea.
Au venit trenurile și oamenii au fost scoși afară cu bâtele.
Au fost aliniați în fața a doua magazii uriașe.
Pe una scria "Camera ceasurilor", iar pe cealaltă "Valori".
Și au fost puși să se dezbrace.
Un băiat evreu le dădea câte o bucată de sfoară...
ca să-și lege papucii unul de celălalt.
I-au ras în cap,
spunându-le că din păr se face ceva special pentru submarinele U-boat.
Apoi i-au condus pe un coridor mare
la buncărele cu steaua lui David pe uși
și inscripții pe care scria "Baie" și "Camera de inhalații".
SS-iștii le-au dat săpun.
Le-au spus să respire tot timpul că e bine pentru dezinfecție...
... după care i-au gazat.
Milla, de ce săpunuri ?
Ca să nu bănuiască nimic, presupun.
Hai, Milla, încetează. Poveștile tale de culcare ne sperie pe toți.
Da. E ridicol, nu pot să cred.
Nu am spus că eu cred, am spus ce am auzit.
De la cine ?
De la cineva care a auzit de la altcineva care a fost acolo.
Dacă ar fi fost acolo, ar fi fost gazați.
- Da. - Este ilogic.
Noi suntem forța lor de muncă.
Ce sens ar avea să-ți ucizi propria forță de muncă ?
Să treci prin tot chinul ăsta, să aduni forță de muncă doar ca să...
Nu, nu poate fi adevărat.
Noi suntem foarte, foarte importanți pentru ei.
- Da, suntem. Noapte bună. - Noapte bună.
Noapte bună, vise plăcute.
Atențiune, atențiune.
Toți cei care sunt în viață să vină la locul de apel.
- Trebuie să mergem la locul de apel. - Cei care fac listele sunt aici.
Urmează o nouă selecție.
Ai putea să mai slăbești, Amon.
Și trebuie să renunți la coniac.
Bună dimineața. Ce se întâmplă ?
Un alt control medical semestrial.
- Acolo. - Acolo ? Vine un nou transport și...
Ce sunt de data asta ?
- Unguri. - Da, unguri.
Îi separă pe cei bolnavi de cei sănătoși.
Ca să le facă loc.
Lasă-mă să te ajut.
Nu tuși.
Fii mai plină de viață, Rebecca.
Ăsta e mecanicul meu.
A cui a fost ideea genială să scape de el ?
Nu, nu, așteaptă. Pleacă de acolo. Bolnavii și cei apți. Vino aici.
Ascultă ! Separă-i pe cei bolnavi de cei sănătoși...
cei care pot munci, de cei care nu pot. Ea poate să muncească.
Tu poți munci. Poți să vii.
Cei care nu au fost selectați pentru transport să se îmbrace.
Întoarceți-vă la barăci.
Înapoi la barăci.
Întoarceți-vă la barăci.
- Nu l-am văzut. - Se ascund.
Îți spun eu că se ascund. O știu pe Danka. I-a dus într-un loc bun. I-a dus pe toți.
Găsește-ți altă ascunzătoare. Nu e loc și pentru tine.
Pleacă, repede.
leși, aici e locul nostru. leși afară !
- Oskar ! - Amon. Domnilor.
- De ce nu m-ai chemat ? - Am încercat, dar... Hujar, dă-te.
Un adevărat picnic, nu-i așa ? Madritsch !
Suntem în întârziere. Durează mai mult decât am crezut.
- Bei ceva ? - Dă-mi ceva rece. Bowle.
Încă o zi frumoasă.
Apă... apă...
Ce-ai spune dacă am scoate hidrantul și-am stropi vagoanele ? Mulțumesc.
Fă-mi pe plac.
- Hujar ! - Da, domnule ?
Du-te și adu furtunurile de la hidrant.
Unde arde ?
Prin ferestre. Așa, bun.
Pe acoperiș. E bun. Prin ferestre.
Asta chiar e cruzime, Oskar. Le dai speranțe.
Nu ar trebui să faci asta.
Asta e o cruzime !
Haide, încearcă să ajungi până la ultimul. Ai grijă...
Apă ! Mai multă apă !
Am vreo două sute de metri de furtun în Emalia.
Am și eu vreo douăzeci acasă, în grădină.
Așa am putea ajunge și la vagoanele din capăt.
Ce e ? Ce e ?
Nu uitați acoperișul. Pe acoperiș, partea cealaltă.
Schauffuhrer, de câte ori se oprește trenul,
- deschizi ușile și le dai apă, bine ? - Am înțeles.
Și vagonul ăsta ! Vagonul ăsta !
Nu spun că o să regreți, dar s-ar putea. Trebuie să fii conștient de asta.
Va trebui să ne asumăm riscul.
Bine, sigur. E o zi frumoasă, merg la o plimbare cu voi.
- Dar cu tine ce e ? - Am violat legea raselor.
Deși mă îndoiesc că paragraful respectiv se aplică în cazul meu.
Am sărutat o fată evreică.
Ți s-a aprins "obiectul" ?
Îi plac femeile.
Îi plac femeile frumoase.
Când vede o femeie frumoasă, nu mai gândește.
Are atâtea femei.
Ele îl iubesc. Da, îl iubesc.
Vreau să spun, e căsătorit, da, dar este... înțelegeți.
Era evreică, el nu trebuia să facă asta, dar...
n-ați văzut cum arăta fata.
Eu am văzut fata și era...
... foarte frumoasă.
Te pot vrăji, știți ? Evreii...
Când lucrezi aproape de ei, ca mine, vezi lucrurile astea.
Au această putere, e ca un virus.
Câțiva din oamenii mei sunt infectați de virusul ăsta.
Ar trebui compătimiți, nu pedepsiți. Ar trebui tratați medical...
pentru că e la fel de real ca tifosul. Văd mereu situații din astea.
E o problemă legată de bani ?
Încerci să mă mituiești ?
Să mituiesc ? Nu, nu, vă rog.
- E un cadou. - Heil Hitler !
Amon.
Ia loc.
Îți dăm o fată evreica la 5 mărci pe zi, Oskar.
Pe noi ar trebui să ne săruți, nu pe ei.
Doamne ferește să capeți vreodată gustul fustelor evreiești.
N-ai niciun viitor cu asta. Ei nu au viitor.
Nu e doar o demodată discuție despre ura față de evrei.
Acum este politică de stat.
Cnujova Gorka, aprilie 1944
Departamentul D i-a ordonat lui Goeth să exhumeze și să incinereze corpurile
a peste 10.000 de evrei uciși la Plaszow și în masacrul ghetoului din Cracovia.
Îți vine să crezi așa ceva ?
Nu am destule de făcut, mai vin și cu ideea asta ?
Trebuie să găsesc fiecare epavă umană îngropată aici și s-o incinerez.
Petrecerea s-a sfârșit, Oskar, ne închid lagărul și îi trimit pe toți la Auschwitz.
- Când ? - Nu știu.
De îndată ce pot rezolva cu transportul. Poate 30-40 de zile...
O să fie distracție.
- Am vorbit cu Goeth. - Știu destinația.
Astea sunt ordinele de evacuare.
Ca să ajut la organizarea transportului m-am pus în ultimul tren.
Nu asta voiam să spun.
L-am pus pe Goeth să-mi promită că o să pună o vorbă bună pentru tine.
Nu vei păți nimic rău acolo, o să primești un tratament special.
Directivele care vin de la Berlin, pomenesc tot mai des de "tratamentele speciale".
Sper că nu la asta vă referiți.
Tratament preferențial e mai bine ?
Chiar trebuie să inventăm un limbaj nou ?
Cred că da.
Dumneavoastră rămâneți, să înțeleg.
- În Cracovia ? Ce rost mai are ? - Ce rost ? Aveți o afacere de condus.
Desigur, trebuie să angajați muncitori noi, polonezi, presupun. Costă mai mult, dar...
Ce altceva să faceți ?
Tu-mi conduci afacerile.
Nu, mă întorc acasă. Am obținut ce mi-am propus.
Am mai mulți bani decât poate cheltui orice om într-o viață.
Într-o bună zi, toate astea se vor sfârși.
Voiam să spun că vom bea un pahar împreună atunci.
Cred că-i mai bine să-l beau acum.
Nu înțeleg.
- Îi vrei pe oamenii ăștia ? - Oamenii ăștia ?
Sunt oamenii mei. Vreau oamenii mei.
Dar cine ești tu, Moise ? Hai, fii serios, ce e asta ?
Unde sunt banii în afacerea asta ? Care este șmecheria ?
- E o afacere bună. - Da, după părerea ta.
Gândește-te că trebuie să le muți.
Echipamentul. Totul, în Cehoslovacia.
Să plătești pentru tot și să construiești un lagăr nou. N-are niciun sens.
Uite, Amon... E bine pentru mine.
Îi cunosc, îmi sunt familiari, nu trebuie să-i mai specializez.
E avantajos și pentru tine. Te voi recompensa.
- Asta așa e. - E bine și pentru armată.
- Da, desigur. - Știi ce vreau să fabric ?
- Ce ? - Proiectile de artilerie.
- Toată lumea face asta. - Pentru tancuri. Au nevoie de astea.
- Toată lumea e fericită. - Toată lumea, mai puțin eu.
Probabil mă înșeli cumva.
Dacă eu câștig o sută, tu probabil ca obții trei.
Și dacă recunoști că faci trei, în realitate sunt patru.
- Dar cum ? - Tocmai ți-am spus.
Mi-ai spus, dar de fapt nu mi-ai spus.
Da, bine, nu-mi spune.
O să mă obișnuiesc.
Dar mă enervează că nu înțeleg.
Tot ceea ce trebuie să faci e să-mi spui cât valorează pentru tine.
- Cât valorează pentru tine o persoană ? - Nu, nu, nu.
Cât valorează pentru tine ?
Leopold Pfeffeberg, Milla Pfeffeberg și...
... și Stagel...
- Paul. - Paul. Paul Stagel.
Investitorii. Îi vreau pe toți.
- Da, domnule. - Fischer. Ishmail Fischer.
- Un moment, domnule, îmi pare rău. - Haide, Stern, Scharf, Scharf.
Și copiii. Toți copiii.
- Câți ? - Patru sute... cincizeci.
Mai mulți, mai mulți.
Câți ?
Șase sute.
Mai mulți.
Poți face la fel ca mine. Ai putea chiar scoate bani din asta.
- Știu eu ? - Hai, Julius. Știu de mâncarea și hainele
pe care le-ai dat lor plătindu-le din buzunarul tău.
Cu o abordare comună putem obține mai mult de patru mii de dolari.
Ai mei și ai tăi. Îi putem muta într-un loc mai sigur, Moravia, de pildă.
Nu știu.
Câte țigări ați fumat în noaptea asta ?
- Prea multe. - Pentru fiecare, eu am inhalat jumătate.
- Am făcut tot ce am putut. - Nu accept asta.
- Nu, Oskar, nu se mai poate... - Nu accept asta.
Nu.
- Câți ? Câți ? - Aproximativ 850.
Aproximativ ce, Stern ? Numără-i, câți ?
Asta e tot. Poți încheia pagina.
Goeth ce a spus de asta ?
Abia i-ați spus de câți oameni aveți nevoie și...
Doar nu-i cumpărați !
Îi cumpărați ? Îi plătiți pentru fiecare din numele astea ?
Dacă tot mai lucrezi pentru mine, mă aștept să nu mai pomenești de asta.
Mă costă o avere.
Termină pagina și lasă un rând liber jos.
Lista asta e binele absolut.
Lista asta înseamnă viață.
În jurul ei e abisul.
Oskar, e o greșeală de tipărire, aici.
- La sfârșitul ultimei pagini. - Nu.
Mai e un ultim nume pe care vreau să-l pun acolo.
N-am mai văzut o menajeră așa bine pregătită ca ea în Brinnlitz.
Toate din Brinnlitz sunt fete de la țară.
Nu.
- Nu. - Jucăm o mână de 21.
- Nu. - Câștigi, îți plătesc 7400 mărci.
- Nu. - Dacă realizezi punctajul natural, 14800.
Dacă câștig eu, fata vine pe lista mea.
Nu o pot juca pe Helen la cărți.
- De ce nu ? - Nu ar fi corect.
Dar va merge la Auschwitz în tura a doua, oricum...
- Ce mai contează ? - Nu merge la Auschwitz.
Nu-i pot face așa ceva.
Nu, vreau să vină la Viena cu mine, să lucreze pentru mine, acolo.
Vreau să rămân alături de ea.
Ești nebun ?
Amon, nu o poți lua la Viena cu tine.
Nu, bineînțeles că nu pot.
Asta mi-ar plăcea să fac.
Ceea ce pot să fac, dacă sunt câtuși de puțin bărbat,
este o faptă de milostenie.
Să o duc în pădure și s-o împușc în ceafă, fără durere.
Cât zici că ofereai pentru...
... punctaj 21 natural ? 14800 ?
- Spuneți-vă numele clar. - Suntem familia Dresner.
Juda, Jonas, Donata și Chaja.
- Familia Rosner. Henry, Manci... - Și Leo.
- Fiul nostru. - Eu sunt Olek.
- Maria Michel. - Chaim Nowak.
- Wulkan, Marchus. - Michael Lemper.
- Itzhak Stern. - Rebeka și Josef Bau.
- Rosalia Nussbaum. - Wilhelm Nussbaum.
Jakob Levartov.
- Farber, Rosa. - Farber, Arje.
- ... Sara. - Friehof, Fischel.
Mietek Pemper.
Poldek și Mila Pfefferberg.
Horowitz, Dolek.
Adam Levy.
Marcel Goldberg.
Klipstein, Isak David.
- Altmann, Eduard. - Grunberg, Miriam.
- Luftig, Eliasz. - Hilmann, Eduard.
- Erna Rothberg. - Zuckermann, Jetti.
Helen Hirsch.
Ce-a fost mai rău, a trecut.
Bărbații cu acest transport și femeile cu acest transport.
Aveți grijă.
Bărbații cu acest transport și femeile cu acest transport.
Minunat, Olek.
Știi cum facem apa din gheață ?
Olek, mai adu unul.
Zwittau-Brinnlitz, Cehoslovacia, orașul natal al lui Oskar Schindler.
Veți fi mulțumit de eficiența pe care pot să o scot din acești muncitori.
Budzyn, sub comanda mea, era invidiat de oricare alt comandant de lagăr.
- Prizonierii însă... - Scuză-mă.
Ar fi preferat să fie în oricare altă parte.
Trenul cu femei a părăsit deja Plaszow
și va sosi aici curând.
Știu că ați avut o călătorie lungă.
Dar mai este doar puțin de mers până la fabrică,
unde vă așteaptă supă fierbinte și pâine.
Bun venit la Brinnlitz.
- Fasole cu ciolan ? - Asta este cea mai bună mâncare.
Nu-mi place fasolea.
Fasole, carne, cartofi și pâine.
Nu așa se prepară ciolanul.
- Nu-mi place... - Nu, nu-ți place. Ce-ți place ție ?
Îmi place caviarul.
Într-o zi o să poți mânca... într-o zi.
Auschwitz
- Unde sunt cei care verifică listele ? - Unde sunt mesele ?
Mamă, unde suntem ?
Sunt în Auschwitz. Trenul nu a fost îndreptat încoace.
O greșeală în hârtii.
- Câți ani ai măicuță ? - 68.
- Tușește pentru mine, măicuță. - Se spune că ofițerul ăla e cel mai blând.
Nu te lua după aparențe, Klara.
Altfel nu o să știi niciodată ce ți s-a întâmplat.
- Câți ani ai măicuță ? - 66, domnule.
- Domnule. - Bună dimineața.
S-a făcut o greșeală, noi nu ar trebui să fim aici.
Noi muncim pentru Oskar Schindler.
- Suntem evreii lui Schindler. - Cine e Oscar Schindler ?
A avut o fabrică în Cracovia. Vase emailate.
- Fabricant de oale. - Câți ani ai, măicuță ?
Nu ești singurul industrialist
care are nevoie de forța de muncă, domnule Schindler.
Îmi aduc aminte, anul ăsta, I. G. Farben a comandat un tren plin cu unguri,
pentru uzina lui chimică.
Trenul a venit, pe sub arcadă,
și ofițerul însărcinat cu selecția a început imediat lucrul
și a trimis două mii dintre ei
direct la Tratamente Speciale.
Nu este treaba mea să mă amestec în procesele care se desfășoară aici.
De ce crezi că te-aș putea ajuta, dacă nu-l pot ajuta pe I. G. Farben ?
Dați-mi voie să vă prezint motivul.
Nu vă judec absolut deloc,
dar știu că în următoarele luni
o să avem cu toții nevoie de "bunăstare la purtător".
Aș putea să pun să te aresteze.
Sunt protejat de prieteni puternici.
Ar trebui să știți asta.
Nu spun că le accept.
Tot ce spun este că nu mă simt confortabil cu ele pe masă.
Avem un transport mâine dimineață.
Îți dau 300 de "unități" din el.
Noi. Ăștia sunt proaspeți.
- Trenul vine, îl întoarcem și sunt ai tăi. - Da, înțeleg.
Dar îi vreau pe ăștia.
Nu ar trebui să te cramponezi de nume.
Am dreptate. Creează o grămadă de muncă printre hârtii.
Zoldinger, Ernestina ! Waldergrun, Hilda !
Waldergrun, Leonora ! Laast Anna !
Pfefferberg, Mila ! Dresner, Chaja !
Dresner, Danka ! Nusbaum, Sidonia ! Rosner, Manci ! Hirsch, Helen !
Grosz, Chaja Sara ! Seelenfreund, Estella !
Mai repede !
Nu ! Nu ! Nu !
Hei ! Hei ! Ce faci ? Ăștia sunt ai mei.
Ăștia sunt muncitorii mei, trebuie să meargă în trenul meu !
Sunt muncitori pricepuți la fabricarea muniției.
Sunt importanți !
Degetele lor pot șlefui interiorul tuburilor de metal.
Cum altfel aș putea șlefui interiorul unui proiectil de 45 mm ?
Spune-mi tu ! Spune-mi tu !
- Înapoi în tren ! - Înapoi în tren !
La departamentul Rezerve de Război,
uciderea unui muncitor, fără un motiv întemeiat, este ilegală.
Conform Fondului de Compensare a Afacerilor
sunt îndreptățit să cer despăgubiri pentru asemenea ucideri.
Dacă împușcați fără să gândiți,
voi mergeți la închisoare, iar eu sunt plătit.
Așa stau lucrurile.
Așa că aici nu vor exista execuții sumare.
Nu vor fi amestecuri de niciun fel în probleme de producție.
Sperând că vom preveni asta, gărzile nu mai au voie în fabrică
fără autorizarea mea.
Pentru cooperare veți avea deplina mea gratitudine.
Haideți, băieți, haideți !
Niciun portar sau ușier nu te va mai confunda vreodată cu altcineva.
Promit.
Itzhak !
El este Itzhak Stern, contabilul meu.
- Trebuie să fiți doamna Schindler. - E o plăcere să te cunosc.
Emilie s-a oferit să lucreze ca voluntar în clinică.
- Foarte generos din partea dumneavoastră. - Știu...
Trebuie să discutăm când aveți o clipă.
Ea e soția mea, Stern. Nu am secrete față de soția mea.
Oskar, te rog, întoarce-te la afaceri, e mult mai interesant.
Ce e ?
Am primit plângeri de la Consiliul pentru Armament.
Proiectilele de artilerie, de tancuri, corpurile de rachete...
Se pare că au căzut toate la controlul de calitate.
E de așteptat, sunt probleme normale, de început...
Aici nu e vorba de oale și tigăi, aici e producție de precizie.
- O să le scriu o scrisoare. - Au oprit plățile.
Bineînțeles, și eu, și tu am face la fel. Nu m-aș îngrijora din atâta lucru.
- O să le facem bine într-una din zile. - Se zvonește că ați decalibrat mașinile.
Ar putea să ne închidă și să ne trimită înapoi la Auschwitz.
O să dau telefoane să aflu de unde putem cumpăra proiectile.
- Și să spunem că sunt ale noastre. - Nu văd diferența.
- Dacă sunt făcute aici sau altundeva... - Nu vezi nicio diferență ?
- Eu văd o diferență. - Pierdeți o grămadă de bani, doar atât.
Se vor face mai puține proiectile.
Stern, în fabrica asta dacă cineva produce un proiectil, s-ar putea să fie dat afară.
Mi-ar părea tare rău.
Bună ziua, doamnă, ce mai faceți ?
Rabinule, ce mai faci ? Rabinule !
Bine, domnule director.
Apune soarele.
Da, așa e.
Ce zi e azi ? Vineri ? E vineri, nu-i așa ?
Este ?
Ce e cu tine ? Ar trebui să te pregătești de Sabat.
Nu-i așa ?
Am niște vin. La mine în birou. Vino.
În cele 7 luni cât a fost operațională, fabrica lui Schindler din Brinnlitz
a fost un model de non-producție.
În acest timp el a cheltuit milioane de mărci
cu întreținerea muncitorilor și mituirea oficialităților.
Ce e ?
Mai aveți bani...
... ascunși, pe undeva, de care nu știu eu ?
Nu.
De ce întrebi ? Sunt falit ?
Ei bine...
Ieri dimineața la ora 2:41 a. m.,
la sediul Cartierului General al Generalului Eisenhower,
generalul Jodl a semnat actul de capitulare necondiționată
a tuturor forțelor germane de uscat, apă și aeriene din Europa,
în fața trupelor aliate și, simultan, a înaltului comandament sovietic.
Prin aceasta, războiul cu Germania ia sfârșit.
Dar să nu uităm niciun moment...
Cred că e timpul să intre gărzile în fabrică.
Tocmai a fost anunțată capitularea necondiționată a Germaniei.
De la miezul nopții războiul s-a sfârșit.
Mâine veți începe procesul de căutare
a supraviețuitorilor familiilor voastre.
În cele mai multe cazuri nu-i veți găsi.
După șase ani lungi de crime
victimele sunt plânse în toată lumea.
Noi am supraviețuit.
Mulți dintre voi au venit la mine să-mi mulțumească.
Mulțumiți-vă vouă înșivă.
Mulțumiți-i neînfricatului vostru Stern.
Și altora care și-au făcut griji pentru voi și au înfruntat moartea clipă de clipă.
Eu sunt un membru al partidului nazist.
Sunt un fabricant de muniție.
Și am profitat de munca forțată.
Eu sunt un criminal.
La miezul nopții voi veți fi liberi, iar eu voi fi vânat.
Voi rămâne cu voi până la 5 minute după miezul nopții,
după care, și sper că mă veți ierta,
va trebui să dispar.
Știu că ați primit ordine de la comandantul vostru,
care le-a primit și el de la superiorii lui să eliminați populația acestui lagăr.
Acum ar fi timpul să o faceți.
Ei sunt aici cu toții.
Asta e ocazia voastră.
Sau puteți pleca
și să vă întoarceți la familiile voastre ca niște bărbați
și nu ca niște criminali.
În memoria nenumăratelor victime dintre ai voștri
vă rog să păstrăm trei minute de reculegere.
- Mulțumesc, domnule Jereth. - Mulțumesc, domnule Jereth.
- Deschide gura larg.
Mulțumesc, domnule Jereth.
Imediat ce se instalează pacea, vreau ca stofa aceea să fie împărțită muncitorilor.
Doi metri jumate pentru fiecare.
De asemenea, fiecare persoană va primi o sticlă de vodcă.
Ei n-o vor bea, dar știu cât valorează.
De asemenea, da-le și țigările pe care le-am pregătit.
Se va face tot ce ați cerut.
Noi am scris o scrisoare încercând să explicăm lucrurile
în caz că veți fi capturat.
Toți muncitorii au semnat-o.
Mulțumesc.
E în ebraică, din Talmud.
Spune că cine salvează o viață, salvează omenirea întreagă.
Aș fi putut să scot mai mulți.
Aș fi putut scoate mai mulți... Nu știu, dacă aș fi...
Oscar, sunt 1100 de oameni, toți în viața datorită ție.
Uită-te la ei.
Dacă aș fi făcut mai mulți bani.
Am risipit atâția bani...
... nu ai idee.
- Dacă aș fi... - Se vor naște generații datorită dvs.
Nu am făcut destul.
Ați făcut atât de mult.
Mașina asta... Nu ar fi cumpărat Goeth mașina asta ?
De ce am păstrat-o ? Zece oameni, chiar acolo.
Zece oameni.
Încă zece oameni.
Acul ăsta. Doi oameni.
Ăsta e aur. Încă doi oameni.
Mi-ar mai fi dat doi oameni... sau măcar unul.
Mi-ar mai fi dat unul. Unul în plus.
Încă o persoană. O persoană, Stern.
Pentru ăsta...
Aș fi putut ajuta încă o persoană...
... și nu am făcut-o ! Nu am făcut-o !
Ați fost eliberați... de armata sovietică.
- Ai fost în Polonia ? - Tocmai am venit din Polonia.
Au mai rămas evrei pe acolo ?
Noi unde să ne ducem ?
N-o luați spre est... asta e clar. Cei de acolo vă urăsc.
În locul vostru nu m-aș duce nici în vest.
Ne-ar prinde bine niște mâncare.
Acela nu este un oraș ?
Heil Hitler !
Amon Goeth a fost arestat ca pacient al sanatoriului de la Bad Tolz.
A fost spânzurat în Cracovia pentru crime împotriva umanității.
Oskar Schindler a eșuat în căsnicie și în câteva afaceri după război.
În 1958 a fost declarat un Om Drept de către Consiliul de Yad Vashem
din lerusalim și invitat să planteze un copac pe Aleea Celor Drepți.
Acesta există și acum acolo.
Evreii lui Schindler, astăzi:
Janek Dresner.
Danka Dresner.
Mordeci Wulkan
Ryszard Horowitz
Niusia Horowitz, fetița pe care a sărutat-o Schindler de ziua lui.
Joseph și Rebeka Bau.
Olek Rosner
Manci Rosner
Henry Rosner
Leopold Rosner și soția sa Helen
Mila Pfefferberg
Leopold Pfefferberg
Doamna Itzhak Stern.
Helen Hirsch.
Doamna Emilie Schindler.
Sunt mai puțin de 4000 evrei în viață în Polonia astăzi.
Sunt mai mulți de 6000 de descendenți ai evreilor lui Schindler.
În memoria a mai mult de 6 milioane de evrei uciși.
Traducerea și Adaptarea: Patronu' & Alzar56